New Yorks beste litteratur finner man ikke i bøker, filmer eller skuespill...
...men på Central Parks benker.
RUTH OG TED, 50 ÅR ET PROSJEKT UNDER UTVIKLING
GENERALMAJOR KRULEWITCH KRIGSHELT OG EKTE NEW YORKER
VAKRE KATE KAURATE, 18 ÅR JEG VILLE GJORT ALT FOR Å REDDE DEG
BISCUIT H. PODELL PARKENS BESTE SPARK
HARRY "HUN VALGTE LAMMESADELEN"
"VIL DU GJØRE NOE ANNET ENN Å LØPE?" KELLY OG JOHN, GIFT 5. MAI 2012
MIN VAKRE RANDY ARTHUR
Les benkene, så forstår du...
...at store ting skjer i alle liv.
På den andre siden, byen verste litteratur-
-er å finne på 22 East 30th Street, leilighet 3C.
Veggen er prydet med avslag fra 12 land og 47 stater.
Og District of Columbia.
Når jeg tenker på historiene og at jeg ikke innså hva de manglet,-
-kommer ikke tårer, men elver av skam ut av øynene mine.
Jeg brydde meg ikke om kjærester. Jeg bare skrev, leste og mumlet stille.
En slags psykisk sykdom.
I New York er man alltid nær noen man kjenner, eller bør kjenne.
I hele mitt liv har jeg krysset gaten bare én gang.
Jeg sto målløs før jeg kjente lukten av sigaretten hennes.
Den var tung, jeg kjente den igjen. Den var enten fransk eller spansk.
Jeg snakket ikke spansk.
Vi røykere er utstøtt.
-Jeg stoler ikke på ikke-røykere. -Nei, de er for selvtilfreds.
-Akkurat. Skal vi fortsette på engelsk? -Ja, takk.
-Jeg heter Brian. Hva heter du? -Arielle.
Som i "Den lille havfruen". Det er en Disney-film.
-Den lille havfruen het Ariel. -Jeg vet det. Var det din første tanke?
-Hun var en interessant figur. -Virkelig?
En vakker kvinne som levde i havet og hadde halen til en fisk.
Men det fungerte for henne.
-Så du den i går? -Nei, da jeg var åtte.
I forgårs.
-Hva er det franske ordet? -Sirène.
Hyggelig å møte deg, Brian. Vil vi ses igjen?
Det hadde vært veldig hyggelig.
Hver fredag i lunsjen er jeg utstøtt. Du får komme tilbake da.
-Da gjør jeg det. -Bra, da ses vi neste fredag.
Neste fredag.
-Takk. Hvordan har du det i dag? -Veldig bra.
-Det går bra med jobben, pappa. -Jaså? Fortell.
Atlantics redaktør la til "beklager" i avslagsbrevet.
-Hva betyr det? -At jeg var nære på.
-Kan vi diskutere jusstudiet? -Nei, takk.
08.00, I REGN ELLER SOL DIDI, CAROLYN, LINDA OG IMSSYLEIN
Alle de gode jobbene krever to intervjuer.
-Jeg trodde ikke du ville komme. -Tanken slo meg aldri.
-På grunn av regnet, mener jeg. -Regner det?
Det var en god test. En kvinne må vite hva slags mann hun har med å gjøre.
-Så hva slags mann er du? -Våt. En våt mann.
Men glad selv om han er våt.
-Så hva slags kvinne er du? -Une sirène.
Takk. Vel, Brian.
Hva jobber du med siden du kan krysse gaten på ettermiddagen,-
-røyke i kriker og kroker og snakke med fremmede?
Jeg skriver. Jeg er forfatter.
-Utgitt? -Nei, ikke ennå.
-Hvor gammel er du? -24.
-Hva skriver du om? -Forskjellig. En er om baseball.
-En handler om hunder. -Hunder?
-Ja. -Ja. Har du noen spørsmål til meg?
-Hva er ditt yrke? -Lurer du på om jeg er prostituert?
Nei. Nei, nei, nei.
-Er du prostituert? -Virkelig ikke. Hvordan våger du?
-Du tok det opp. Jeg ville aldri... -Jeg var modell, til for åtte år siden.
-Lurer du på hvor gammel jeg er? -Ja.
Jeg er 33.
-Skal du drikke kaffe med vennene dine? -Ja.
Vi sees neste fredag?
Hvis du vil, men jeg er fri i uken mellom 17 og 19.
-Det er veldig bestemte tider. -Ja, det er det.
Ok.
-Skal vi si mandag klokken 17? -Liker du museer?
-Skal vi møtes på Guggenheim-museet? -Det ville være perfekt.
-Da ses vi der. -Ja, det gjør vi.
Nei, han skrev ikke: "Vi utgir neste historie." Sa pappa det?
-Hva skrev han, da? -Han bare skrev "beklager".
-Det skrev de ikke i dag. -Det et skritt tilbake.
Nei, mamma. Framgang er ikke lineær.
-Det handler om døden. -Unnskyld?
Og trusler. Det handler om døden og trusler.
Det er en fin båt ved en vakker strand og sola skinner.
Det er ikke noe liv om bord. Hva er det motsatte av liv?
-Som etter en nøytronbombe. -De kan være under dekk.
Det er ikke bare det. Se på dette.
-Det er folk der. -Døde mennesker. Se på mannen.
Lever han? Og brusselgeren? Hva slags liv er det?
-Og de prostituerte? -Det er hun ikke. Du er besatt.
-Hva er hun da? -Jeg vet ikke. Kosmetolog.
De er døde. Butikken på den andre siden er stengt, og leiligheten er ubebodd.
De ble kastet ut og bygningen kondemnert.
Hopper skal være en helamerikansk maler.
Hvis det er sant, lever ikke USA.
Jo, USA lever. Og du har et ganske trist verdensbilde.
-Nei. Bevis det. -Hva da?
-At USA lever. -Se deg om.
De virker ikke være særlig i live. Bevis det.
Ok.
Du kan ha rett. Jeg vet ikke.
-Aksenten din er så vakker. -Takk.
Man kan ikke tro på en forelsket manns ord.
-Hvorfor flyttet du til New York? -Jeg giftet meg med en diplomat.
-Hva har skjedd med mannen din? -Hva mener du?
-Han du var gift med. -Var gift med? Er gift.
Ingenting. Han jobber på det franske konsulatet, noen kvartaler unna.
-Så du er gift? -Selvfølgelig, hva trodde du?
At du ikke var gift.
-Hvorfor gjorde du det? -Hvorfor ikke? Du har ingen giftering.
Så amerikansk. Uten et tegn, går du deg vill.
Ikke bare amerikanere. Mange kulturer har tegn på ekteskap.
Ringer, piercinger, prikker.
Det er for å unngå akkurat slike-
-pinlige situasjoner.
-Ville du gjerne unngå situasjonen? -Vi ser ut til å jakte på hverandre.
-Ja, og? -Ja...
-Du burde ha nevnt... -Må alt nevnes?
Kan ingenting leses mellom linjene? Hvordan tolket du 17-19?
Virket jeg ikke forvirret angående det? Jeg trodde jeg viste forvirring.
-Jeg trodde du fleipet. -Nei, jeg var faktisk forvirret.
-Hva trodde du jeg mente? -At du hadde en travel timeplan.
Eller at du ikke ville møtes på et senere og mer sexy tidspunkt-
-med noen du knapt kjente.
-Det var en slags kode. -En kode?
Et 17-19-forhold er et utenomekteskapelig forhold.
Mener du det? Setter franskmennene av tid til det?
"13-15, lunsj. 15-17, telefontid. 17-19, utroskap."
Og hvis du bryter andre bud? Dyrker andre guder mellom 10 og 12?
Det er ikke bokstavelig talt. Det er et uttrykk.
Det er en tid på kvelden hvor det kan være uklart-
-hvor en person er.
-Det står ikke i min franske ordbok. -Nei, det gjør det ikke.
Det pleide å skje mellom 17 og 19, tror jeg.
I dag skjer det hele tiden, men min mann og jeg har innsett-
-at det passer oss fint. Det gir en ramme og klare grenser.
Det gjør oss kanskje gammeldagse.
Ja, virkelig.
-Så mannen din gjør det også? -Hans elskerinne heter Jane.
-Og du kjenner henne? -Vi møtes ved arrangementer.
Hvordan føles det?
Vel... Ingenting blir avslørt, så ingen blir flaue.
Og ingen har problemer med noen.
Det er slik vi har valgt å leve.
En dag står jeg ved siden av henne i begravelsen hans.
Blir det snart?
Dette høres sikkert billig og hedonistisk ut.
-Litt. -Det er det ikke. Vi har våre grunner.
-Har du barn? -To. Vil du se bilder?
Ja.
Marc er syv og Élodie er seks.
-De er vakre. -Takk. De er mitt livs lys.
-Dette forvirrer deg visst? -Jeg... Ja.
I min kultur dømmes det ikke på samme måte.
Vi er ikke i din kultur, men i min.
Hvis min kultur ikke var fordømmende, ville vi ikke ha noe å gjøre.
Din kultur bør kanskje vokse opp.
Kanskje det finnes andre livsfilosofier?
Du kan gifte deg med noen og elske andre.
Arielle, du er eldre enn meg og sikkert klokere,-
-og du har sikkert sett mer av verden.
Du er vakker, elegant,-
-smart, morsom og interessant.
Det føles som om vi er i slekt, noe som er fantastisk.
Vil det virkelig komme et "men" i slutten av setningen?
Ja. Men å være sammen med deg ville være å være utro.
For meg er ikke det etisk.
Uetisk. Ikke bra, etisk sett.
Jeg må respektere din etikk om du skal kunne respektere min.
Hvis du ombestemmer deg, står jeg på røykeplassen på fredager.
Hvis vi ikke møtes igjen, bør du vite...
...at jeg vil ha gode minner om deg.
Går det bra?
-Jeg er lei meg. Det var begynnelsen. -Av hva?
Tro.
FORTSETTELSE FØLGER... BONNIE & DAVID CANTOR MED FAMILIE
Neste fredag, rett etter lunsj,-
-avtok tempoet i arbeidet.
Jeg visste hvor hun var, og det var alt jeg tenkte på.
Fredagen etter... Vel, franske jenter er dårlig for arbeidsmoralen.
Det var grusomt å vite at hun tente sin egen sigarett.
Fredagen etter...
Jeg kan ikke tro at det tok deg tre uker.
Unnskyld.
Hva nå, da?
Rom 2117. Klokken 17.
Bruk nøkkelen.
-Hvordan har du det? -Veldig bra, takk. Og du?
-Veldig bra. Vil du ha champagne? -Ja, takk.
-Se folk i øynene når du skåler. -Jeg vet det. Sju års ulykke.
-Ulykke? Er det din versjon? -Ja. Hva er den franske?
-Sju år med dårlig sex. -Gode Gud.
Det sier alt om våre kulturer.
Ja. Din er veldig optimistisk.
Etter fem år med dårlig sex, gir mange opp.
Men dere gir dere ikke. Beundringsverdig.
Takk.
Uansett bør man se hverandre i øynene.
-Er du nervøs? -Nei, jeg gjør dette hele tiden.
Jeg er det. Nervøs. Jeg blir nervøs av å være sammen med deg.
-Det er latterlig. -Bra nervøs, som en liten jente.
Det er ikke merkbart.
Nei, jeg håper ikke det.
Noen ganger er livet-
-virkelig merkelig.
Kanskje du bør skrive lykkekaker.
TIL RUMPA DI
-Går det bra? -Jeg har aldri studert i utlandet.
Jeg angrer på det nå.
-Det var helt annerledes. -Annerledes enn det du forventet?
-Annerledes enn fortiden. -Bra. Jeg skulle til å si det samme.
Mener du det?
Oi. Gratulerer til meg.
Du er en naturlig elsker. Kroppen din uttrykker det som er i ditt hjerte.
Jeg skal skrive det ned.
-Har ingen andre fortalt deg det? -Nei.
Oi, gratulerer til meg.
Hvordan gjør du det? Hvordan kan du se slik ut etter 30 sekunder?
Må du gå?
Det er et veldedighetsarrangement på mine barns skole.
Ikke ta dette på feil måte, men...
Plutselig føles det umulig at du har det livet.
Jeg tar det ikke på feil måte. Det virker umulig for meg også.
Det vil det gjøre til jeg møter barna mine.
Jeg vil spørre deg om noe, hvis det går bra.
Det du sa om å tro.
Hva mente du? Kan du fortelle meg mer?
Klokken er nesten 19.
-Ses vi i morgen? -Nei, på mandag.
17. Det samme rommet. Behold nøkkelen.
Stol på meg.
Si: "Da ses vi der." Som du gjorde den gangen.
Da ses vi der.
Jeg elsker det.
Jeg var bare altfor glad til å skrive.
Persiennene hadde en dårlig helg.
-Må amerikanere ha popcorn på kino? -Ja.
Spiser du popcorn når du leser?
Jeg spiser solsikkefrø og spytter skallet i en liten kopp.
-Jeg kan ikke kysse deg farvel her ute. -Jeg forstår.
Folk kan se oss sammen, det er tillatt.
Jeg kan ta armen din, men ikke kysse deg.
Hvis det er reglene, så blir det slik.
Ikke frist meg.
Noen ganger er det nok.
Mellom 19 og 17 studerte jeg fransk kultur.
En, to... Å...
De virket som noen merkelige mennesker.
Hun tenkte sikkert at mitt folk var merkelig.
-Jeg mistet min jomfrudom på pesach. -Pesach?
Vet du hva det er? Det er en jødisk fest.
Man spiser matza, usyret brød.
-Ja. Hvordan var det? -Matzaen eller jomfrudommen?
-Matzaen, selvfølgelig. -God. Den forandrer seg ikke noe særlig.
Enkelte ganger var våre to timer rolig og hverdagslige.
-Å, nei. Jeg har dårlige nyheter. -Hva?
-Det er nok ikke vår båt vi kjører... -Tuller du?
-Hvor er båten vår? -Jeg aner ikke.
Noen ganger var de ikke så rolig.
-Brian? -Ja?
Bli med meg. Ta med maten.
Hei, jeg er Arielles mann Valéry.
-Enchanté. -Enchanté.
Unnskyld fuktigheten fra pølsa.
Hvis du vil tilgi meg for at jeg forstyrrer.
Jeg...jeg syntes vi burde møtes.
-Arielle snakker pent om deg. -Gjør hun? Med deg?
Hun sier at du er en hyggelig mann.
Morsom, sjarmerende, oppriktig, intelligent og snill.
Hun mistenker at du er begavet.
Takk.
Jeg er glad for at hun møtte deg.
Den lille tiden hun har kjent deg-
-har jeg sett en glød i øynene hennes jeg aldri har sett før.
Det gjør meg veldig glad. Jeg vil gjerne takke deg.
Vær så god.
Jeg vil gjerne at du spiser middag med oss på lørdag.
-Mener du det? -Ja.
Kan dette være en gentlemans triks for å få meg til å slappe av-
-før sjåføren snur seg og stikker meg med en fleur-de-lis?
-Nei. -I så fall...
...takker jeg for invitasjonen og ser fram til det.
173 East 77th Street. 19.30?
-Hvordan fikk han vite det? -Jeg fortalte ham det.
-Unnskyld? Gjorde du det frivillig? -Selvfølgelig.
-Hvorfor? -Han er mannen min.
-Visste du om invitasjonen? -Nei. Jeg er ikke overrasket.
-Valéry gjør så fine ting. -Hvordan er det fint?
For meg er det veldig vanskelig.
Jeg vet ikke hvorfor. Det er mellom deg og ham.
Dere har deres eget forhold, hvis du vil. Jeg anbefaler det.
Du vil sette pris på hans vennskap. Han er slik.
På en eller annen måte vil lørdag kveld bli nøye gjennomtenkt og herlig.
-Du forstår visst ikke ennå? -Nei.
-Jeg føler meg skyldig. -Hvorfor? Han er glad på våre vegne.
-Fordi jeg ikke forstår. -Glem hvordan du synes folk bør være.
Verden vil overraske deg med sin velvilje hvis du tillater det.
Knepp opp.
HER SKAPTE DE REISENDE S OG M OG DERES BARN EN LYKKELIG FAMILIE
"Brian Bloom. Jeg er ventet." Ikke si det.
"Brian Bloom, invitert gjest." Så latterlig.
Hei. Brian Bloom rapporterer til middag.
Oi. Hei.
God kveld. Skal jeg ta frakken din?
Greit.
Takk.
-Heisen er her borte. -Heisen?
-God kveld og velkommen til vårt hjem. -Takk.
-Vær så god. -Takk.
Brian, kom inn. Jeg er glad for at du kom.
Dine barn er utrolige. Er de ekte eller kjøpt på postordre?
Postordre. Kom og møt de andre.
Hei, dette er vår venn Brian Bloom, en meget begavet forfatter.
-Brian, kjenner du maestro Alan Gilbert. -Det er en ære.
-Herr Julian Bond. -En ære, sir.
-Monsieur Daniel Boulud. -Kanskje jeg får råd å spise hos deg.
Tull. Du får kortet mitt, så ber jeg Karim om å ta godt vare på deg.
-Vår venn Jane Hastings. -God dag.
Jane er redaktør hos Farrar, Strauss og Giroux.
Det vil være det første av mange håndtrykk.
Du er her!
Mine damer og herrer, tre av min favorittord: Middagen er servert.
Denne veien.
Du er udødelig, men fortsatt menneske.
Gud kan være snill og glad, men også irritert.
Hva slags Gud er det?
Jeg har hørt på mine opptak og ønsket å drepe alle, inkludert komponisten.
Selv om komponisten er død.
-Så noen ganger er han hevngjerrig? -Å, ja.
-Ikke hvis vi er skapt i hans bilde. -Nøyaktig.
-Takk for i kveld, maestro! -Slutt å si "maestro".
-Det virket som om han likte det. -Jeg tuller.
-Så denne kvelden skjedde faktisk? -Du blir vant til det.
-Julian Bond spiste ikke mye. -Han er bare høflig.
-Burde jeg ikke forsynt meg to ganger? -Det er ingen fare.
-Alan Gilbert forsynte seg to ganger. -Det er ingen fare.
Skal vi dele den?
-Au revoir, Brian! -Bonne nuit!
God natt! Vi ses!
Du ser ut til å passe godt inn. Har du vært lenge sammen med Valéry?
Et år.
Kan jeg spørre om noe? Tenker du aldri:
-"Hva gjør jeg? Dette er galskap." -Nei.
Forklar meg hva jeg gjør. Dette er galskap.
-Du er glad, akkurat som jeg. -Vil du ikke ha et varig forhold?
-Jeg er 25 år gammel. Jeg har god tid. -Jeg antar det.
Livet består av øyeblikk. Man bør ha så mange flotte stunder man kan.
Jeg har lært at ingenting er gratis. At man til slutt må betale.
Deretter slår det tilbake og du vil lide tusen ganger mer.
-Hvem har oppfostret deg? -Jøder.
Vil du være en god forfatter, kan du ikke leve et middelmådig liv.
Du skal få en baseball-metafor, for jødiske forfattere elsker dem.
Slå fra hælen. Ok, Brian Bloom?
Ok.
Jeg ser fram til neste gang vi møtes, og utviklingen av dine holdninger.
Du er en naturlig begavet redaktør.
-Hvor fikk du denne ideen fra? -Jeg bare prøver å slå fra hælen.
-Beklager at jeg er sen. Ariel. -Arielle, Mamma.
Arlene Bloom.
-Hvor er pappa? -Parkerer. Området er et mareritt.
Det er mange parkeringshus. Pappa vil ikke betale for parkering.
-Han mener han blir ranet. -Han har rett.
Spør om de har en annen stol. Ryggen min er så vond.
-Alle stolene er like. -Unnskyld. Kan jeg få en annen stol?
-Noe med bedre ryggstøtte. -Vi har ikke noe annet.
-Ingen klappstoler? -Vi har dessverre ikke det.
-Da får jeg stå. -Har du tenkt å stå?
-Man blir ranet når man parkerer her. -Hei, pappa.
Jeg måtte gi opp og sette den i et parkeringshus.
-Din mor står. -De har ingen klappstoler.
Det er The Carlyle, Arlene.
Da vi først møttes, sendte hun tilbake forretten, nå er det stolene.
-Pappa, dette Arielle Pierpont. -Enchanté.
Det er for meg det er en glede. Ja, jeg har studert språket ditt.
Så fint.
Og jeg kjenner til skikk og bruk.
Når man møter en vakker kvinne,-
-skal man umiddelbart knulle henne to ganger.
Pappa, verbet "baiser", som tidligere betydde "å kysse",-
-betyr nå noe annet.
Har det? Hva betyr det nå?
-Det betyr "å knulle". -Herregud. Unnskyld språket mitt.
Alvorlig talt, 42 dollar for to timer,-
-og så må vi kjøre til et annet parkeringshus i teaterdistriktet.
Vi skal se "The Book of Mormon". Ikke originaloppsetningen, men likevel.
Erstatningsmormoner.
Det kan bli billigere å la bilen stå her og ta en drosje.
Kanskje dere kan legge en strategi senere?
-Hva vil dere ha? -Vann. Fra springen.
-Jeg tar en vodka martini. -Da må jeg synge andre akt for deg.
-Jeg drikker ikke, jeg må kanskje kjøre. -Ja, du nevnte det.
-Vodka Martini høres bra ut. -Tror du vi får en drosje?
Intravenøst, takk.
For det første, har du hørt noen snakke bedre skolefransk enn ham?
-99 på den nasjonale prøven. -Og han er oppdatert.
-Han har aldri forlatt landet. -Noe jeg er så stolt av.
Bra at det passet. Brian sa at du er fri til 19.
-Det stemmer. -Arielle, som vår sønn snakker godt om.
-Fortell meg om deg selv. -Jeg er 33, gift og mor til to.
Servitør. Whisky, takk.
En gift fransk kvinne på 33 år med to barn.
Alle deler av setningen er grunn nok til å forlate forholdet.
De ville ikke la oss fly over Frankrike på vei til Gaddafi.
-Det er ikke det franske som plager deg. -Det andre kan jeg ikke diskutere.
I så fall eksploderer bukspyttkjertelen min.
Derfor holder jeg meg på et mindre farlig, men likevel utrivelig emne.
Det at hun er fransk. Under krigen ga de fra seg jødene sine.
-Det gjorde alle. -De kapitulerte tre ganger.
-Hvordan er det relevant? -Det er sånn de er.
Mimi og Joe Fabricant dro til Paris og ble stadig fornærmet.
Joe hadde med seg en parlør. Fetteren hans var ved Omaha Beach.
Så utakknemlig.
-42 dollar, takk. -Herregud!
Jeg håper du vet hva du gjør.
Bare det ikke er en av disse beslutningene som tar et godt liv-
-og gjør det verre.
Det gjør det ikke.
Hva pokker er det som skjer?
Se, pappa. Hun knullet henne to ganger.
Arlene, hva synes du om "La femme Robinson" der?
Eller må jeg kjempe kampen alene?
Som karaokekvelden, da du slapp mikrofonen og forlot meg-
-fordi du ikke kunne lese teksten.
Så fint at du har gitt slipp på det.
Det er to krefter på Jorden man ikke vil kjempe mot.
Den første er moder jord, den andre er kjærlighet.
Hun er vidunderlig. Situasjonen er ikke perfekt,-
-men hun forguder min sønn.
Enhver forelder kjenner varme for den som forguder ens barn.
Noe annet ville være asosialt.
Ok. Da er jeg vel asosial. Det var ikke noe nytt.
Det er ikke det at jeg ikke liker henne. Jeg kjenner henne knapt.
Håper det går bra at Arielle ga meg nummeret sitt? Vi skal shoppe sammen.
Hun skal lære meg å gå som henne.
Du aner ikke hvor lite jeg ønsker å gå på teater akkurat nå.
Det er en av to ting. Kanskje begge deler.
Hva?
Enten er ingen immun mot din sjarm...
...eller så kan verden virkelig forbause med sin velvilje.
Hva er det?
Jeg elsker deg.
Bare så du vet det.
PATTI OG TOM BEGYNNELSEN PÅ EVIGHETEN
Ok, vi skal begynne med noe enkelt.
Smak denne.
Er den hvit eller rød?
Rød.
-Herregud... -Mener du det? Kødder du?
Du har smaksløken til en vannbøffel.
Vi skal endre på det. Sett bind for øynene igjen.
Ta en bit av bagetten for å rense ganen.
Ok, vær snill og drikk av glasset.
-Er det Miller eller Guinness? -Miller.
-Jøss. -Hva? Pokker.
-Jeg var helt sikker. -Spis kylling for å rense ganen.
Nei, det var jeg ikke. Jeg hadde store briller.
-Jeg var ikke særlig pen. -Det tror jeg ikke noe på.
Jeg liker at du ikke tror på det.
Det er vanskelig å tro.
Det var eventyrlig.
I min kultur, venter vi lenge, i flere år, før vi...
-...gjør noe slikt. -Kall det for en kulturell utveksling.
Kan vi gjøre det igjen?
Når du blir en berømt forfatter, vil alle vite navnet ditt.
Jeg vil ikke at han skal vite navnet mitt.
Du vil ikke ha noe valg.
Hvordan kan du være mer sikker på meg selv enn jeg er?
Jeg har sett framtiden.
ENDA MER DRITT I DRITTBYEN
Takk. Unnskyld.
-Er det deg? -Barnepiken har luftveisinfeksjon.
-Valéry og jeg skal på en statslunsj. -Er det verre enn luftveisinfeksjon?
-Jeg kan ikke la barna være alene. -Ingen problemer, jeg har en idé.
Ja, dere er franske, men om dere vil bo her,-
-er det enkelte ting dere må kunne.
Ingen av dem, ingen...
...er viktigere enn å kunne treffe en baseball.
Ok, Élodie.
Opp med albuen. Øynene på ballen. Viktigst av alt...
-Ingen utfall. -Nøyaktig. Da begynner vi.
Gikk det bra? Gjorde det ikke vondt? Hva kalles det?
-Hakemusikk. -Akkurat. Du må flytte deg.
Ikke vær redd for ballen. Kommer den mot hodet, så pass deg.
Vær redd for å være redd for ballen. Sånn gjør vi det i USA.
Treff meg på nesen. Rett på nesen.
-Flott! Kom hit. -Kast meg i luften igjen!
Tre til. To til. En.
Brian, jeg er glad for at du er mammas kjæreste.
Jeg også. Vi er glad for at du er en del av familien.
-Takk. -Min tur til å slå! Min tur til å slå!
Gi søsteren din... Hva er det det heter?
-Uviten hetens verktøy. -Akkurat, "uviten hetens" verktøy.
Ok. Er dere klare?
Hva har jeg gått glipp av?
Din datter er Derek Jeter, og din sønn er David Ortiz.
-Jeg forstår ikke et ord. -Glem det. Bare se her.
Stå bredt. Jeg vil se fremre hofte.
-Plag ham litt. -Ingen slagmann, ingen slagmann.
Big Papi!
Jeg er så stolt av deg.
-6000 dollar og de publiserer den. -Historien om hundene.
Som du nå angrer på at du hånet.
Med talent kan du skrive om dritt og fremdeles lure folk.
Så stolt jeg er av deg!
De holder en seremoni. Kommer du?
-Den er ikke mellom 17 og 19. -Nei.
-Kan vi bryte reglene? -Vi kan ikke bryte dem.
Jeg forstår.
Vi må forholde oss til dem.
-Hva betyr det? -At ingenting kan holde meg borte.
Din framtid begynner nå.
JEG SVERGER PÅ AT JEG IKKE TROR PÅ NOE ANNET ENN UDØDELIGHET!
Det beste ved jobben er å lese nye forfattere og noen ganger utgi dem.
Talent kommer når det kommer, og da må man være klar.
I kveld vil jeg presentere seks utrolige stemmer.
De er nye forfattere en kort stund.
Her kommer de likeverdig i alfabetisk rekkefølge.
I "Kupchinos Station" gir Altschuler liv til 1980-tallets Leningrad.
En by merket av andre verdenskrig,-
-og som nå må ta konsekvensene av Jimmy Carters kornembargo.
Eleni, som er basert på forfatterens mor,-
-tjener minimalt på å stå i kø for en rik nabo.
Jeg føler ubehag. Hun har med seg sin mann.
-Vær så snill. -Jeg bør være sint, men på hvem?
-Diskuter det etterpå. -Samfunnet er organisert i par.
I gode og onde dager, ofte onde. Det er ikke forvirrende.
-Jeg ber deg. -Se på din sønns store øyeblikk.
Brian Blooms "Løp fra Becky"-
-handler om et forbudt forhold mellom to raser.
Den ene er en schæfer og den andre en toller.
Jeg har lest magasinet ditt siden jeg begynte på college.
Det gjør meg svært stolt.
En kopi av The New Yorkers verdensbilde henger på gjestebadet vårt.
Snart henger historien hans ved siden av.
Nei, den skal henge i stuen.
Om han fortsetter å skrive som dette, fyller han snart hver vegg i huset.
Du er en svært hyggelig mann. Jeg trodde du ville være gretten.
-Trodde ikke du det? -Jeg forventet en drittsekk.
-Kan jeg låne dere et øyeblikk? -Ja.
-Er vi unnskyldt? -Dere får gå og smøre.
Takk for redningen. Nå tar du vel tilbake prisen?
Jeg har foreldre selv? Alt jeg sa var sant.
Alle historiene var gode, men i din skimtes storhet.
-Ta det som du vil. -Takk.
Vi ses igjen.
-Milde Moses. -Sier du "Milde Moses"?
Det bare kom ut, for første gang i mitt liv.
Hør etter, fort og tett.
Sjefen min er der oppe og ønsker å møte deg.
Han har lest halve historien og elsker den.
Han kalte den episodisk, for han leste den i flere deler,-
men han elsker stemmen din. Elsker den. Han vil du skal skrive en roman.
Han ønsker å utgi bøkene dine. Han sier aldri det. Han hater alt.
Han vil bare møte deg for å forsikre seg om at du ikke er gal.
Hva pokker er i veien med deg?
-Hun tok med Valéry. -Selvfølgelig. Regler er regler.
Det bør ikke bry meg? Bryr det ikke deg å se dem sammen på en slik kveld?
Ok, skjerp deg. Med en gang!
Du skal ha livets viktigste samtale.
Dette gjelder ikke bare din framtid, men min også. Kan du klare det?
Glem den franske damen i ni sekunder. Vær så snill!
Rekk ut hånden og hils som et normalt menneske,-
-så du får din drømmekarriere, eller vil du heller rote den bort-
-og bli oppløst som et lommetørkle av en feit manns nysing?
Ser du klart?
Ser du klart? Ser du klart?
Du er galere enn jeg er. Ja, ja. Jeg ser helt klart.
Ok.
"Hvordan står det til, sir?" Det er alt du trenger å si.
"Hvordan står det til, sir?"
-Jonathan Galessi, vår forlegger. -Hvordan står det til, sir?
-Ba Jane deg om å si det? -Ja, det gjorde hun, sir.
De neste årene vil jeg at du skal gjøre nesten alt hun sier.
Jeg gjør det nok allerede.
Jeg gleder meg til å lese det du skriver når du har noe å skrive om.
Da vil det være en ære å gi det ut.
Æren er helt på min side.
Det er min lykkelige lyd.
Man slutter ikke å være forelder selv når det står om barnet i avisen.
-Sam, han vil få orden på det. -Kan jeg avslutte samtalen?
På 30 år har jeg aldri kunnet si ferdig en setning.
-Ditt subjekt fortjener ingen predikat. -Var det en grammatikkfornærmelse?
-Et syntaksstikk? -Ikke alle er like heldige som vi.
Det er ikke like enkelt for alle. Husker du hvor sikre vi var?
Hvor fort det gikk og hvor lite som hindret oss?
Husker du hva du sa til meg etter vårt aller første samleie?
-"Er du sulten?" -Før det.
Ja, det husker jeg.
Jeg bør nok gå. Jeg vil gjerne gå. Jeg har mye å tenke på.
-Du kan bli ranet. -Av hvem? En sliten kontorarbeider?
-Din sønn er gal. -Fordi han går? Prøv det selv.
Takk for at dere kom i kveld.
-Hør her. Jeg er så stolt. -Jeg også. Jeg mener det.
-Vi skal nå bruke universitetspengene. -Halvparten.
Jeg elsker dere. Kjør forsiktig.
Vi ringer to og en halv gang når vi kommer hjem.
-Hvilken bro bør vi ta? -Det spiller ingen rolle nå.
-Hallo? -Jeg trenger hjelp med smykker.
-Hvilken gullsmed liker Arielle? -Klokken er 12.
-Hvorfor spør du? -Jeg kan ingenting om tilbehør.
-Hvorfor kjøper du smykker til henne? -Må jeg fortelle deg det?
Jeg skal bli din redaktør. Vi vil fortsette å ha et forhold.
-Hva slags forhold? -Et hvor du ringer meg på natten...
-...og jeg ber deg om å la være. -Fortell meg hvor jeg skal handle.
Hva slags smykker? Morsomme eller viktige?
Viktige. Så viktige som jeg har råd til.
-Gi meg en sum. -6000 inkludert moms.
Dior.
Ok, da.
-Jeg skal legge meg nå. -Jeg visste at du ville vite det.
-Jeg gleder meg til i morgen klokken 17. -Vent litt. Jeg må si deg noe.
Selvfølgelig.
Jeg vil være en god forfatter og skrive ting som betyr noe for folk.
Men den eneste jeg virkelig ønsker her i verden-
-er å være mannen som står ved din side.
-Du står ved min side. -17 til 19 holder ikke i lengden.
Gift deg med meg, Arielle. Jeg vil være mannen din, og stefar til barna.
Og, hvis du vil, kan vi få barn sammen.
Jeg er allerede gift.
Det er ingen vanlig forlovelsesring.
Noe slikt ville kreve en større økonomisk oppofrelse.
Du kjenner til situasjonen og reglene.
Ja. Jeg kan ikke følge dem lenger.
Vi hadde en tillit som du har brutt.
Jeg vet det.
Jeg kan ikke noe for det. Jeg har funnet den jeg vil tilbringe livet med.
Den driften er sterkere enn reglene, eller tvil om hensikten med ekteskapet.
Men hvis dine følelser ikke er like sterke,-
-så jeg har full forståelse for det.
Det er de.
Det vet du.
Er de?
Fra første øyeblikk.
-Tror du at du er klar til å bli stefar? -Jeg vet det.
Du vil måtte vokse opp raskt, og gå glipp av ungdommen din.
Ungdommen er overvurdert. Voksenlivet virker mye bedre.
Jeg er ni år eldre enn deg. Når du er 34, er jeg 43.
-Kvinner er vakrest i 40-årene. -Det stemmer.
-Ti år senere er jeg 53. -Da vil kvinner være vakrest i 50-årene.
-Ti år etter det... -Øver vi på hoderegning?
Nei.
Det er alltid best for barna å holde ekteskapet gående?
Trodde jeg det, ville jeg ikke spørre deg om dette.
Tror du det, må du si det nå.
Det er komplisert. Veldig, veldig komplisert.
Nei, det er det ikke. Jo, selvfølgelig.
Men samtidig er det veldig enkelt.
Hva er vi villig til å gjøre for kjærligheten?
Hvordan visste du størrelsen min?
Jeg beskrev hånden din i butikken.
Sier du ja?
Jeg elsker deg av hele mitt hjerte.
Møt meg her i morgen.
Jeg tar med meg en koffert, så kan vi bo her i begynnelsen.
Jeg skal snakke med Valéry i kveld. Jeg kan ikke ringe deg.
Bare...
Vær her i morgen.
-Klokken 17? -Klokken 16.
Det finnes ingen regler lenger.
-Ja? -Det er Valéry. Slipp meg inn, takk.
Leilighet 3C.
-Vær så god, stig på. -Takk.
Vil du ha noe? Jeg har...
Vi hadde en avtale.
Tydelige, hederlige underforståtte grenser.
Jeg vet det.
Jeg har invitert deg inn i familien min innen trygge rammer,-
-og du har forrådt alle som er involvert.
Jeg hadde ikke noe valg.
-Er du sikker på at du vet hva du gjør? -Ja.
Jeg beklager. Jeg mente ikke å gjøre skade.
Jeg vet det.
Hadde rollene vært snudd, ville jeg ha gjort det samme.
Ta vare på henne.
250 000 DOLLAR TIL UTGIFTER
KJÆRE ANNE FRA DEN SOM ELSKER DEG SÅ
-Mr Bloom. -Ja?
Madame Pierpont ba meg gi deg dette.
Jeg jobbet alt da jeg var 11. Da jeg var 25, nærmet karrieren seg slutten.
Jeg lurte på hva som ville skje nå. Hvordan blir livet mitt?
Jeg var livredd og begikk en ungdommelig feil.
Noen jenter var heldig. De ble forelsket, men ikke jeg.
Ikke én gang, selv om jeg hadde sett hele verden og møtt alle.
Den våren ble jeg presentert for Valéry. Han var da som han er nå.
Solid, velstående og god.
Jordens salt, som dere amerikanere sier.
Jeg ble veldig glad i ham og respekterte ham.
Det er en slags kjærlighet. Den eneste jeg trodde jeg ville oppleve.
Jeg trodde ikke på kjærligheten. Jeg trodde ikke på kjærligheten.
Åtte år senere oppdaget jeg at jeg burde ha gjort det.
Det har overrasket meg, denne nye lykken som plutselig var her.
En hemmelig dør som åpnet seg i meg.
Jeg har aldri følt meg så levende-
-som når jeg er i dine armer.
Det er så fristende å glemme alt og motta denne gaven.
Men jeg kan ikke.
Du ville være en fantastisk stefar for Marc og Élodie,-
-og en fantastisk far til barna vi kanskje ville ha fått.
Det er ikke på grunn av livsstil eller aldersforskjellen,-
-eller andres meninger.
Da Valéry og jeg giftet oss, skrev vi vår egne løfter.
"Jeg vil alltid holde ditt hjerte mer kjært enn mitt eget."
Han har alltid holdt sitt løfte, så jeg må holde mitt.
Det handler om mer enn ære.
En dag, når du får barn,-
-vil du forstå at om du forlater dem, så forlater du deg selv.
Å skade dem er utenkelig.
Jeg fortalte deg at jeg er gammeldags.
Vær så snill, ikke prøv å kontakte meg. Det vil ikke endre på noe.
Det gjør meg så trist å måtte si farvel og skilles.
Jeg kan ikke tro det.
Vi hadde så mange opplevelser foran oss.
Med tiden hadde jeg kanskje funnet noe hos deg-
-som jeg ikke kunne utstå. Det ville ha vært nyttig nå.
Men det tviler jeg på. Det sies at ingen kjærlighet er perfekt.
Da har man ikke møtt deg. Arielle.
-Kan jeg hjelpe deg? -Nei, men kan jeg be om en tjeneste?
Kan du gi denne til madame Pierpont når hun spiser lunsj her på fredag?
-Selvfølgelig, sir. -Takk.
Jeg gjorde som hun hadde bedt meg, og kontaktet henne ikke.
Jeg unngikk området hennes.
Jeg dro aldri tilbake til St. Regis.
Hvis det var på min vei, tok jeg en omvei.
Nye verk av nye forfattere "Løp fra Becky" av Brian Bloom
-Ja? -Det er bare meg, Jane.
-Hvordan har hun det? -Jeg aner ikke.
Hva mener du?
-Jeg gjorde det slutt med Valéry. -Hvorfor det?
Det ligger en sorg over det nå.
Å tilbringe tid med dem føles som å skuffe deg og vårt vennskap.
Du gjør ikke det.
Og fordi...
...framtiden kommer, enten man vil det eller ikke.
Spis noe og røyk mindre.
Ring meg, så går vi gå på kino. Noe fra et stort, amerikansk filmselskap.
Man skriver lite når man er glad, men desto mer når man er ulykkelig.
Lidenskapen må gå et sted, og dette er den siste plassen.
Lidelsen må gjøre en slags nytte.
Jeg kan ikke bestemme om ordene var verdt det de kostet.
JEG MINNES DEG HVER DAG
-Hva er det du gjør? Hvor skal vi? -Bare vent.
"HAVFRUEN" BRIAN BLOOM
Smil, din drittsekk. Smil, da.
Kom igjen. Kom, vi skal feire.
For flere tusen år siden fant noen på konseptet forgjengelighet.
Forandringens skjønnhet og uunngåelighet.
De hadde nok bare blitt dumpet.
Jeg har tenkt på hva minner er verdt.
Når noe ikke varer evig, betyr det ikke at det er mindre verdt.
Kanskje jeg bare rasjonaliserte i stedet for å sørge over det tapte.
Et liv jeg aldri fikk. Jeg vet ikke.
Jeg velger å tro på minnene. Jeg valgte å tro på henne.
Jeg tror at båndet aldri ble brutt, og at vi bærer hverandre i våre hjerter-
-som en enestående hemmelighet.
Hun gjorde meg til en forfatter og en mann.
Det ville bli andre store kjærligheter, men hun hadde rett.
Bare én forble perfekt.
"VI ER HJEMME" MARCO OG JEANNE WEISBARD
Dette vil du like. Carol sa-
-at hun har bestemt seg for å ta ferie.
Derfor glemte jeg det aldri.
Forble det perfekt for henne også,-
-eller klamret jeg meg til en idé?
Enkelte spørsmål må forbli ubesvart.
Men i New York er man aldri langt fra noen man kjenner,-
-eller bør kjenne.
-Hei. -Hei.
Brian, så hyggelig å treffe deg.
-Dette er Kiva. -Hei. Hyggelig å treffe deg.
-Marc. -Våre barn, Marc og Élodie.
-Og... -Dette er Charlie Bloom.
Hei, Charlie.
-Han er to, ikke sant? -Ja, det er han.
Han snakker ikke så mye ennå.
-Jeg elsket "Havfruen". -Jeg også. Alle bøkene dine, faktisk.
Vi leser alt du skriver.
Takk, jeg er glad for det.
-Hvordan går det med Jane? -Strålende. Jane er Jane.
Hun er gift. Hun møtte en bra fyr, en cellist.
-De har en sønn. -Så fantastisk.
Mrs Bloom, foruten å være mor til denne kjekke gutten...
-Skal vi gå? Brian. -Ta vare på deg selv.
Hyggelig å treffe dere.
Vi møtes kanskje aldri igjen.
Er det bra er ikke?
Men én ting vet jeg:
Yndlingshistorien din, uansett hva det er,-
-så ble den skrevet til én eneste leser.